MOSKVA I RYSSLAND
Salem Alcazar, den fria republiken Alcazars kronprins.
"Kronprins"? Inte så fria val, då.
Vem sa nåt om val? Han köper vapen för att kväsa det senaste upproret mot pappan.
- Död eller levande? - Levande.
- Men killen han jobbar åt... - Victor Goldbeef.
- Känner du honom? - Han ville anlita mig.
- Tur att du har integritet, Grigori. - Lönen var usel.
Det borde den inte ha varit, han är världens största vapenhandlare.
Förutom Onkel Sam.
Medan du slipar på din valkampanj dödar vi Victor, tar Salem och ett fett arvode.
Ska vi bara döda honom? Inte snacka med honom, ställa frågor?
Höra hans sida av saken?
Du, Dax? Vem styr planet?
- Just, ja. - Precis.
- Han är en riskfaktor. - Det är vi allihop.
- Han är en tickande bomb. - Vill du göra det han gör?
- Jag vill inte att nån gör det han gör. - Men nu är det så världen ser ut. Okej?
Allt det här tillhörde en gång i tiden KGB.
Inte illa för en fattig grabb från Ukraina, va?
- Ni måste ha många fiender. - Jag har väl samlat på mig ett par.
- Det oroar er inte att bo så öppet? - Vi är mitt i Moskva.
Vad skulle jag kunna ha att oroa mig för?
- Vet du vem jag är? - Nej, jag bara råkar rikta vapen mot dig.
- Några problem? - Nä.
- Nej. - Dax dödade hyrkocken.
- Hyrkocken? - Han var spion.
- För vem? - Ryssarna.
- "Ryssarna"? Vet du var vi är? I Ryssland! - Ja. Vi är omringade.
- Kolla honom. Bind honom. Döda honom. - Nej, vänta!
Nej, du har redan dödat kocken. Du vet vad vi har sagt.
- Han kan vara min näste uppdragsgivare. - Integritet.
- Jag försäkrar... - Du skulle ha erbjudit mig mer.
Snälla...
Jag väntade mig inte polis så snart. Ny reträttplan?
- Nån? - Jag ger er vad som helst!
Matbilen?
Vad som helst!
- Hur känns det? - Å, tack...
- Är ni nöjda? - Victor, då?
Han är död.
Betala honom.
Festligt.
Jag får säga att det var ett nöje att göra affärer med er två.
- Ni har en märklig definition av "nöje". - Precis som ni, mr Smith.
- Jag tror inte att hon gillar dig. - Allvarligt?
Snälla, släpp mig!
Snälla, jag ber er!
Snälla, släpp ut mig! Hallå?! Snälla!
Har ni nåt på hjärtat, agent Hayes?
Jag fattar inte varför vi anlitar den där förrädaren.
Det är för att ni är för mycket på fältet, och inte i huvudstan.
Möjlighet att förneka kännedom.
Bortförandet av sonen till en allierad är inget vi kan ståta öppet med.
- Tänk om han tillfångatas? - Ryssen lär tro att de gör oss en tjänst.
- Jag skulle hålla med dem. - Och halva Pentagon, det är poängen.
Vad hindrar dem från att avslöja oss nu, då?
- Mer pengar. - Och när nån erbjuder dem mer?
Då ser vi till att denna någon arbetar för oss.
Det kändes inte vidare betryggande.
Det borde det göra.
CIA I LANGLEY I VIRGINIA
PARRY SOUND I ONTARIO I KANADA
Vincent Reikker.
- Känner vi varann? - Karl Kess.
- Vapenhandlaren? - Jag kallar mig hellre diplomat.
- Många skulle nog inte hålla med. - Många är naiva.
- Vad vill du? - Tjäna en massa pengar.
Jag hoppas att du kan avsluta det du satt igång.
Jag vet inte vad du snackar om.
Rare Earth-fynd.
- Ursäkta? - Bara två länder har fyndigheter.
Det ena är Kina. Vill du gissa vilket det andra är?
Republiken Alcazar.
- Aldrig hört talas om. - Visst.
USA kan inte öppet stötta en diktator
som använder folkmord som ett sätt att hålla sig kvar vid makten.
Men man kan inte släppa den enda källan utanför Kina till en så viktig råvara.
Så killen blir av med sin son i Moskva och ger ryssarna skulden
och så får han inte vapnen han behöver för att slå ned revolten. Snyggt.
Fast tänk om upproret misslyckas?
Det vore synd, men det är inte min ensak.
När du satte en kula i Victor Goldbeefs huvud blev det din ensak.
Som sagt: Jag vet inte vad du snackar om.
I ett övergivet kraftverk står all krigsmateriel som var tänkt för Alcazar.
Vår gemensamma bekant vill att det når den andra sidan.
- Jag är ingen vapenhandlare. - Men det är jag.
Och jag vill att vapnen ska säljas.
Du vill att nån ska hämta dem åt dig.
Säljer jag inte vapnen till rebellerna kommer Goldies polare att fatta mod
och hålla fast vid ursprungsaffären.
Hur som helst kommer en massa oskyldiga att dö.
Sant-antingen i en strid eller i rena slakten.
Jag har grävt lite, och trots ditt rykte bryr du dig om mer än pengar.
Även om det var sant så gör ju du inte det. Hur vet jag att jag kan lita på dig?
Att sälja nån annans vapen till folk som i hemlighet stöttas av USA...
- Det kan vara mitt livs affär. - Särskilt om du säljer till båda sidor.
Man skickar med en observationsgrupp för att säkra att allt går rätt till.
Okej. Jag ringer runt lite och verifierar saker.
- Så kanske vi kan snacka villkor i morgon. - Jag hoppades att ni skulle dra i morgon.
Dra? Vart?
Tjernobyl.
Tjernobyl?
- Det är ju galnare än jag! - Japp.
- Vad är Tjernobyl? - Ja, historia var ju inte ditt bästa ämne.
- Eller läsning. - Eller matte.
Ett kärnkraftverk fick härdsmälta. Men det var länge sen, ingen fara.
Det enda ställe där man kan ställa olagliga vapen åt ett helt u-land
och vara så gott som garanterad att ingen kommer och snokar.
Ja, tills man får en extra arm och ett andra rövhål, och anställs av en cirkus.
- Hur lång tid tar det? - Snabbt in, snabbt ut.
Det blir inte värre än när Dax jobbar på brännan.
- Så vad är det för hake? - Vem sa nåt om en hake?
Det finns alltid en hake.
CIA skickar med en observationsgrupp för att hålla ett öga på oss.
Ifall nåt skulle komma bort.
De litar inte på Kess och de litar inte på oss.
Och jag litar verkligen inte på dem.
Det var ju förjäkla härligt. Nu ska vi vara barnvakter.
- Jag gillar barn. - Snälla, säg inte mer nu.
- Hör ni? Killar? - Allvarligt.
Fan också.
Som er kapten råder jag er att spänna fast säkerhetsbältena. Det blir en guppig resa.
- Du är inte kapten. - Åjo, det är jag.
Vad gör vi här? De har folk som kan sköta det här.
Det är vårt plan.
Du vet vad jag menar.
- De ska väl döda oss när allt säkrats. - Va? Varför det?
För att ge Kess en minnesbeta. Bättra på förhållandet till Ryssland.
Knyta upp lösa trådar i Alcazar. Det finns många skäl.
- Du verkar inte vidare orolig. - Det är som det är.
- Vi borde varna Reikker. - Han har säkert redan sett problemen.
- Kapten vill byta några ord med er, frun. - "Kaptenen"?
- Han var kapten förut. - Var, ja.
Killen som flyger planet skulle vilja tala med er.
- Ta det lugnt, vi har tid på oss. - Vad gör jag här, då?
Jag vill diskutera logistik.
Det finns inget att diskutera.
- Hon har fina ögon. - Utför uppdraget som du anser bäst.
Du också!
Bara så att jag vet: Ni kommer att stå fullt beväpnade bakom oss i strid?
Alla mina män är erfarna soldater, oroa dig inte för vådabekämpning.
Vem sa nåt om vådabekämpning?
Vad är det du antyder?
Skitgöra jag utfört genom åren har gjort mig till en säkerhetsrisk.
Många av mina kollegor önskar livet ur mig.
Och jag får en märklig känsla av att du gärna skulle vilja vara den som sköt.
Varför skulle jag inte tro att det sitter en måltavla i nacken på mig?
Politisk stabilitet i Alcazar är viktigare för dem än vad vi är.
De vill ha min grupp i livet eftersom vi ska ta vapnen till rebellerna.
- Och när ni tagit dem? - Skulle vi försöka slå ut er då?
Jag löper nog stor risk att få en kula i mig när dammet lagt sig, ja.
Jag skulle så gärna vilja vara den som sköt.
Men är du hälften så bra som det sägs är det inte värt det.
Fint att vi är ense om en sak.
Ingen fara.
Du... får jag fråga en sak?
Varför hatar du mig så?
Du förrådde ditt land.
Det förrådde mig först.
TJERNOBYL I PRYPJAT I UKRAINA
- Vad är det där inne? - Skit.
- Skit? - Japp.
- Radioaktiv skit? - Jo.
- Det lär växa ut ett öga där nu. - Det vore bra.
Jag behöver ett till att hålla på dig.
Det är lite för tyst. Val?
Se om du kan få syn på nåt.
Ingenting.
Gå in, men sök inte strid. Bara kolla antal och ställningar.
- Skickar du in honom ensam? - Han jobbar bäst så.
- Tänk om de upptäcker honom? - Upptäcker de Shiro är vi dödens.
Är det inte dags att få fart på föreställningen?
- Jag visste inte att ni hade så bråttom? - Jag har väntat väldigt länge på det här.
- Så det är inte bara affärer? - Blodspillan är aldrig bara affärer.
- Där håller jag inte med. - Så klart.
- Det är problemet med folk som du. - Ingen fara.
Alla som söker upp mig går på om Gud och fosterlandet.
Då känns det bättre för dem att komma till mig, och jag får stora säckar pengar.
Du är inte bättre än honom.
Det har jag aldrig påstått heller.
Sätt in piloterna. Dags för uppvisning.
- Såg du nåt? - Tomt. I alla fall de första byggnaderna.
Skulle Kess ha haft fel? Det är ett bakhåll.
- Då är vi här med er, mitt i det. - Ja, för vi ändrar marschordning.
Du går med mig, och alla dina män med en av de mina. Vi går in tillsammans.
- Så var det inte sagt. - Det var inget av det här!
Ni får jobba för era vapen. Annars kan ni gå själva-och själva ta er hem.
- Han har rätt. - Det spelar ingen roll!
Jo, om vi ska lösa uppgiften vi kom för. Kom nu.
Bra. Välj en partner och skydda varann!
Vem vill bli min bitch?
- Det blir visst du och jag, storis! - Å, fy fan...
Höger!
Fick den. Vad tusan det nu var.
- Säker? - Jag missar inte.
- Fel! - Grigori! Nedhållande eld!
Iväg!
Gå.
Jäklar...
Ledsen, kompis.
Grigori!
- Här, jag har dig. - Lägg ned honom.
Jag har honom!
Såja, lägg dig ned. Få väck det här.
Val-kolla av närområdet snarast.
Man ska inte stirra på sånt där. Då blir man aldrig kvitt det.
Det ingår i övningen att hålla min spaningsgrupp vid liv.
Han satte sitt folk i par med ditt. Smart.
Fiendemark, han väntade ett bakhåll.
Nej, han väntade sig förräderi av de dina.
- Han är försiktig! - Eller så varnades han.
Ingen vet mycket nog för att varna nån. Bara ett fåtal gör det.
Försök inte ändra reglerna nu.
Kan ditt folk inte skilja på stridande och icke-stridande kör vi med det vi har.
- Det är hur som helst billigare att bomba. - Mitt folk har kirurgisk precision.
Bra, för jag vill inte förlora fler av de mina!
- Okej, du har västen på. Bra! - Vad fan var det som träffade mig?
- En stridsvagn? - Ja, en stridsvagn. Vila lite nu.
Vad tusan var det där, Val?
Det är ju frågan.
Det måste vara vakterna Kess varnade oss för.
Jag träffade den två gånger. Han träffade den. Jag struntar i vad de har för skydd.
- Inget klarar sånt. - Det måste ha varit mer än en.
Det måste det inte. Elden kom från ett och samma håll.
Svep vänster-höger, omgruppering, svep höger-vänster.
Om de varit två till där uppe hade vi varit döda allihop.
- Hur tusan kan det vara möjligt? - Hur tusan ska jag kunna veta det?
Vi stannar inte och tar reda på det. Kom igen, store man, jag behöver dig!
Upp! Upp.
Bra. Då så.
Hör upp! Jag behöver mer nedhållande.
Jag behöver mer fakta, jag vill få sikte på vad det är som försöker slå ut oss.
- Vänta, var är Shiro? - Det vet man aldrig.
Hitåt.
- Blackwood. - Okej.
Du bryter in, Grigori rensar.
- Håll er undan. Dax? - Ja.
Tre, två, ett.
Vad är det här för ett ställe?
- Bränsledepå. - Radioaktiv bensin? Toppen.
Vad tusan är det där?
Nu!
Vafan...?
- Varför skjuter du inte?! - "Skjuta"?! Den är ju ostoppbar!
Särskilt när du inte skjuter på den!
Jäklar...
Okej, vill du ha mer? Visst.
Nej-fly!
- Snyggt spelat. - Dina drönare skulle ju vara ostoppbara?
Ursäkta, fick de stopp på nån?
- En saktades ned. - Lite.
Men de står inför eliten, eller hur?
De klarar sig i en eldstrid, det får jag ge dem.
Och de är numerärt överlägsna, de slipper ta andra i beräkningen-och de flyr.
Han har en poäng.
Dessutom har vi ju bara börjat. Kom igen.
Öka!
Ned! Kom igen!
Iväg!
Iväg! Nedför korridoren!
- Vafan är det här?! - Säg det du.
För vi verkar i alla fall inte hämta en vapenlast. Berätta.
- Jag vet inte. - Fel svar.
Reikker... snälla- jag räddade just livet på dig.
Och det är bara därför du fortfarande andas.
Jag vet hur det ser ut, men vi är tillsammans i det här!
"Tillsammans"? Varför går de inte på dina män också, då?
Utan bara på mina?
- Det är jag som förlorat folk i dag. - De råkade hamna i eld.
Ett misstag de där sakerna inte begick en andra gång!
Du har rätt. Du lurades in i ett bakhåll.
Men de lurade mig också, jag fick höra samma sak:
Alcazar, vapenlast, endast observatörsroll-alltihop!
"Endast observatörsroll".
Så om du inte ljuger för mig så ljög din hemmabas för dig.
- Hur vet du det? - Uppdragets roll.
Ja, ni skulle observera.
Ni skulle observera när vi sändes i gapet på de där... Vad är de?
Jag vet inte. Nåt slags robot?
Robotar blöder inte.
Den där silvriga vätskan såg inte ut som blod.
För flyktig, för organisk.
- Folk tål inte skott i skallen! - Jag sa inte att de var "folk".
- Du verkar ha sett dem nära inpå? - Nära nog.
- Var är de andra? - På flykt.
- Vad jag finns det bara två. - Och en är svårt skadad.
- Då borde vi ta den andra. - Ge oss efter den, är du galen?!
Ta isär den, se vad det är vi står inför.
Kommer du?
Jag kommer att dö...
- Varför stannar du? - Perfekt plats för bakhåll.
- Precis, så vi fortsätter! - Nej, vi drar till oss uppmärksamhet.
Va?
Ge mig din pistol. Min är tom.
Vill du komma levande härifrån, eller?
Tack.
- Fortsätt skrika! - Jäkla galning!
Hallå! Det där sved!
Inte mig, din idiot! Jag är observatör här!
Där! Han är i skjulet!
Skjulet, han är i skjulet! Där!
Få se vad du tycker om utarmat uran, din fan.
- Svin! - Förlåt!
Det gick ju rätt bra.
Det där var nog det mest hänsynslösa drag jag nånsin sett.
Hänsynslöst? Vettlöst?
- Rätt imponerande. - Förvånad?
Så ofta som jag använt dem till att reda upp saker borde jag inte vara det.
- De hittar alltid en utväg. - Men...
...nu är du villig att offra dem. Vem är det som är hänsynslös?
Reder man ut för många röror blir man ett hot. Särskilt om man vet var liken ligger.
Det ska jag komma ihåg nästa gång vi gör affärer.
Om det blir en nästa gång.
Det är inte mycket till offer om de inte slås ut allihop.
Drönaren var knappt funktionsduglig. Den andra tar dem när den är klar med Reikker.
Om Reikker är dum nog att låta sig hittas.
Reikker?
Han är dum nog.
Jag trodde inte att det skulle funka.
- Vad sa du, sa du? - Den listige fan.
- Han förstod. - Vadå?
Planen. Oss.
Hon agerade sköld, hon visste att den inte skulle skjuta henne.
Så mycket som du vill ha betalt för dem borde de nästan kunna utföra mirakel.
Ett mirakel är att störta en fientlig regim utan amerikanska förluster.
Inte att skona civila som ställer sig i skottlinjen!
Okej. Ta bort henne från "vänlistan".
Men behåll Barnes. Jag behöver minst ett par ögon på marken innan det är över.
Om han inte blöder ihjäl först, alltså!
Jaha...
- Du sköt honom i foten. - Han var ju inte precis till nån hjälp.
Tills han började skrika, då fångade han dess uppmärksamhet.
Till... Dax försvar?
Han verkade försöka att identifiera sig, och efter det lät den honom vara.
Jag var obeväpnad och skadad, ni sköt på den! Klart att den lät mig vara.
Det var innan vi började skjuta.
Kan du klämma ur dig vad fan det är som händer här, Barnes?!
- Nu går du för långt. - Går jag för långt? Jag?
Vi gick rakt in i ett blodbad och hela min grupp dog!
Det är ditt ansvar, inte mitt. Du lät honom blanda ditt folk med hans!
Det var tvunget för att slutföra uppdraget.
Men jag kände ju inte till det egentliga uppdraget. Frågan är: Gjorde du det?
Skulle jag i så fall berätta det? Spelar säkerhetsprövningar ingen roll längre?
Förutom dig, mig och pistolen spelar väldigt lite nån roll längre.
Lägg. Ned. Vapnet.
Kom igen, vi får inga svar från en död man. Sänk vapnet.
Såja. Bra.
Men vi kan få svar ur resterna av sakerna där ute.
- Val? Gör mig en tjänst och vakta dörren. - Ska bli.
- Dax? - Ja.
- Nej. - Jo.
- Reikker... - Vi har ont om tid och saknar alternativ.
Dax, du får se till agent Barnes.
Va? Ni kan inte lämna mig med den psykopaten!
Jag kan göra vad jag vill.
Jag tar vapnen tills vidare.
- Jag vill ha honom vid liv, uppfattat? - Ja, ja. Vid liv. Uppfattat.
Pistolen? Bra.
Då går vi.
Gud ska veta...
Å... är ni religiös, agent Barnes?
Det spelar ingen roll.
Det gör det nog. Många vänligt sinnade. Man får dricka vin fast man är underårig.
Även om prästen ibland...
...gör fel.
Men nog talat om mig.
Nu ska vi prata om dig en stund.
- Reikker? Tack. - För vadå?
- För att du inte lät mig döda honom. - Det betyder inte att han inte dör.
Klarar du dig?
Ge mig en stund.
- Är han alltid sån? - Mer eller mindre.
- Men han försöker rädda våra liv. - Jag trodde att han var Djävulen själv.
Har man utstått det han har, så. Har du inte hört om Afghanistan?
Han förlorade manskap i en misslyckad räd och sköt befälet för att dölja allt.
Jag menade sanningen, inte den officiella versionen.
Finns det en inofficiell version?
Hans enhet prisgavs för politisk vinst.
Pärmknäckare ville få in mer trupp
och behövde ett stort misslyckande med rejäla förluster att rättfärdiga det med.
När Reikker fick veta det dödade han så många av dem han kunde.
- Hur vet du det? - För att jag hjälpte honom att göra det.
Jag ingick i hans enhet i understödsroll.
Bäst att vi går. Du vill inte se det där.
Inte jag heller.
Men vi måste få svar.
Jag tar in några till.
Ta in så många du vill, jag vill se resultat!
Jag tar ut allihop.
Okej? Allihop.
- Det stinker. - Du stinker.
- Jag luktar. Riktiga män luktar. - Dra bort huden, riktige man.
Det här är så sjukt. Du är värre än Dax.
- Det känns som muskler. - För att det är muskler.
Typ. Syntetiska muskler.
Det var en stor nyhet för några år sen.
Nåt företag skapade biologiskt kompatibel vävnad som svarade på nervimpulser.
Det skulle bli lösningen för sårade veteraner.
- Sånt hade vi inte i Ryssland. - Dessvärre inte i USA heller.
Företaget bara försvann och rapporterna tystnade.
Jag tänkte att det bara inte funkade. Tills nu.
Nån har visst hittat ett mer lukrativt användningsområde.
- Det kan inte vara lönsamt att döda oss. - Men att se oss dö är det kanske.
Storis-säg att du var vapenhandlare som Karl Kess.
Hur skulle du visa upp din senaste produkt?
- Skarpt läge. - Och rensa upp åt kunden på samma gång.
- Han lurade oss. - Nej, inte "han". Alla, Shiro.
Alla lurade oss.
Tjejen, då? Är hon med på det?
Jag tror faktiskt inte det.
Jaha, vad tror ni... vad är det här?
En sak är säker: Snart får jag veta.
Jag sa ju åt dig att hålla honom vid liv.
- Du säger åt mig en massa. - Ja, men du hör inte på.
Jag hör på! Jag gör inte alltid som du säger, men jag hör på.
- Fick du fram nåt? - Mycket.
Jag kan berätta allt om tjejen han ofredade bakom ett träd i trean.
Nåt om rådande situation, Dax?
- Om drönarna, menar du? - Herregud!
Strunta i drönarna, satsa på grejerna som försöker döda oss!
Ja, drönarna. De kallas så.
- Vad är de, då? - Biosyntetisk stormtrupp.
Genmanipulerad vävnad kring ett cybernetiskt skelett.
Typ en kombination av människa och maskin, men bara med de kusliga delarna.
- Fruktansvärt. - Ja. Och det är sällan jag säger så.
Att de kallas "drönare" antyder att det finns piloter.
De sitter i ett rum nånstans med kaffedarr och "spelar spel".
Så härligt.
- Hur många finns det? - Agent Barnes visste inte.
Och tro mig... jag frågade.
- Jag tror det. - Jag också.
Han verkade tro att det fanns många fler än två.
Så deras demonstration är inte över.
Jag skulle gissa att de kör med fullt pådrag nu.
Från början var tanken att se hur de klarade sig mot erfaren trupp.
Nu är vi stora riskfaktorer, agent Hayes också. De ville få död på oss.
Nu när det inte finns fler vänligt sinnade med oss lär de inte hålla igen.
Kan vi inte bara dra till planet?
Ingen vidare idé. Ni la en bomb i det.
Vapenlasten, Barnes, inget av det spelar nån roll längre.
Försöker vi desarmera den märker de det och utlöser den.
Glöm planet, vi flyr till närmsta by.
Det har de också tänkt på. Människor blir trötta och behöver mat och vila.
Drönare byter pilot och bara fortsätter. Och de har mörkerseende och flygunderstöd.
Att vi har klarat oss beror bara på att de inte ser genom väggar. Än.
- De jobbar på en ny sorts sonar, som... - Oviktigt.
- Hur ser planen ut? - Vi har bara ett val: Strid.
- Hur strider man mot de där? - Man tar en i taget.
De vet inte var vi är och har ett stort område att avsöka. De går en och en.
- Hur tusan vet du det? - Vad är det värsta som kan hända piloten?
- Att drönaren förstörs? - Ja, och då börjar man bara om.
Är man inte rädd så blir man dum. Hör upp!
Slår vi till snabbt och hårt, så kan vi slå ut dem.
- Vi måste vara i ständig rörelse. - Alla kommer att veta exakt var vi är.
Ladda och kör, tiden går. Snyggt jobbat.
Tror du att han såg oss? Inte?
Herrejävlar!
- Snygg träff. - Jag vet.
Då sätter vi fart.
- Nu vet de vad de står inför! - Sak samma.
De tröttas snart ut, det är bara en tidsfråga.
Ser du dem? Bra. Gör din grej.
Snyggt.
- Påminn mig om att ta med flera såna här. - Det vet du, bara vi klarar det här först.
- Tre grupper. - Ska vi verkligen dela upp oss?
De är med nu, vi måste ändra taktik.
Ni två med Grigori, ni två med mig.
Utgå! Håll koll bakåt, kom igen!
Jag bara älskar stora och starka pojkar som du.
Lystring! Den förste att döda nån får 100 000 extra.
Ska vi leta upp en till?
- Du får hoppa nästa gång. - Nä.
- Vi har inte eldkraft nog att slå ut en! - Jo, fast inte med oss.
- Bränsledepån! - Hur mycket tid behöver du?
- Hur mycket kan du ge mig? - Inte mycket.
- Gick det bra? - Jag har mått bättre.
- Tror du att vi fick den? - Jo.
Kanske. Jag vet fan inte, vi kan väl bara dra?
Jag har faktiskt ändrat mig. Drönarna är okej, men piloterna behöver tränas.
De klarar sig inte mot erfaren trupp.
Jag håller med, general.
Men "erfarenhet"...det är ett skäl till den här lilla uppvisningen.
Så ditt folk blir bättre på vår bekostnad?
- De kan bli ditt folk-hyr dem! - Varför skulle jag det?
- De lär sig snabbt! - Det får vi hoppas. För allas vår skull.
De får slut på ammunition innan jag får slut på drönare.
Vi behöver hitta en ensam, jag har bara en bra kula kvar.
Hallå... där uppe.
Kom...
- Vad tusan? - Inte vidare försiktiga, va?
Val!
Få ut henne!
- Strunta i mig, stanna med Shiro. - Det är för sent.
- De dör där inne. - Förmodligen.
Men det kan vi inte göra nåt åt.
- Jag kan dö med dem. - Gör du det, så vinner de.
- Vilka är "de"? - Kess. Smith.
Alla som förrått oss. Låt dem inte komma undan med det.
Det har de redan, för jag vet inte hur jag ska slå dem.
Nej.
- Vad är det här för ställe? - Nåt slags... tryckkammare.
Tror du att de tar sig igenom dörren?
Syret tar nog slut först.
- Du skulle ha stannat med Shiro. - Nej, jag hade bara varit i vägen.
Och är det nån som klarar sig ur det här levande, så är det han.
Och om det är nån som inte gör det, så är det jag.
Om det är nån som inte borde klara sig...
...så är det jag.
- Dax... - Du vet att det är så.
Jag är... värre än de där sakerna där ute.
Och det tragiska är att jag dessutom är väl medveten om det.
Kanske det. Men det är skönt att du är här med mig.
Sa jag inte det? Nu är det bara en tidsfråga.
- Det är inte över än! - Det kan det lika gärna vara.
- Hur många drönare har Reikker kostat dig? - Jag ser det hellre så här:
Hur många drönarpiloter har just fått bästa möjliga träning?
- Vi måste ju göra nånting. - Vi kan inte slå dem utan att skada dem.
Även om vi kunde det, så är de för många och för snabba.
"För snabba".
Även med satellitlänk har man tidsförskjutning.
Flygdrönare kan hantera nån sekund mellan kommando och utförande.
- Men för strid man mot man... - Måste piloten finnas i närheten!
- Vi måste upp på närmaste hustak. - Varför det?
För att det är dags att få slut på det här. Du...
...hur snabbt kan du springa?
Tusan!
- De kommer ifatt! - Sinka dem! Ge mig lite andrum!
- Dörren står inte emot! - Jag vet! Jag vet.
Du träffar aldrig!
Ingen klarar sånt! Reikker!
Reikker! Reikker!
Reikker.
- Vad hände? - Jag slog ut styrsignalen.
- Ljuset är på, men ingen är hemma. - Så det är över.
Så fan heller! Jag ska ta ett litet snack med Kess.
Och vem mer som är med honom.
- Undan. - Vad tusan var det som hände nu?
Han slog ut signalen och jag får inte fram en ny utan en ny sändare där uppe.
- Vi bör nog begränsa våra förluster här. - Skulle vi fly?
Ska vi stanna tills han hittat oss?
Jag har en helikopter som väntar. Ni kan prata vidare ombord.
- Han lär komma efter oss. - Nej, anläggningen är väl minerad.
Laddningarna utlöses inte förrän vi är på säkert avstånd.
- De, då? - Jag utbildar fler.
Du var mig en kallhjärtad jävel.
Du kan erbjuda din plats åt nån annan om det känns bättre, general.
Vafan?! Öka!
Varför blev det så tyst?
Jag vet inte.
Kan det vara en krigslist?
Förmodligen.
Vi kanske... Vi kanske skulle falla för den?
- Det blir snabbare så. - Ja.
- Jag dör hellre på fötterna. - Okej.
- Är det bra med er? - Inte värst. Och ni?
Jodå, skitbra!
- Vad hände? - Reikker. Tror jag.
- Jag letar upp bandage. - Nej, jag klarar mig.
Få tag på Reikker och se till att mardrömmen är över.
- Jag stannar hos henne. - Som ni vill.
- Det lär bli många att döda. - Jag följer med dem.
- Reikker. - General Callahan.
- Klart att du har ett finger med i spelet. - Var är agent Hayes?
Ser till att ingen fixar datalänken till monstren ni tänkte mata med oss.
- Bara så att ni vet: De äter inte. - Bara så att du vet: Det skiter jag i.
Vet du, Reikker? Det var därför du var så bra.
"Är".
- Och så en stadig hand. - Lugna dig.
Jag kapitulerade. Det är inte svårt att se vart vinden blåser här.
Eller känna doften av skitsnack i den.
- Det var inte jag som valde din grupp. - Men du hade inget emot att vi slaktades.
Affärer är affärer, det vet ju du också.
Helt sant.
Eller hur, generalen?
Det här var andra gången du sände mig och mina män i döden.
- Det blir inte den sista om jag får råda. - Det får du inte.
Jaha... hur jag än skulle vilja sörja förlusten av den gode generalen...
...tycks han ha tagit din sista kula med sig.
Sant.
- Men inte mina män. - Inte alla.
Grigori. Val har en skottskada i benet.
- Blackwood - Med Dax. Som tänker ge utlopp för ilska.
- Samma här. - Vi kan nog komma överens, Reikker.
- Det är förhandlingen jag ser fram emot. - Som du vill.
Det är problemet med er legosoldater. Alltid så styva i korken.
Jag klarar mig!
Din jävel...
- Tusan! - Försöker du fortfarande kapitulera?
Det är en dyr pistol, jag kan inte bara låta den ligga.
Vet du vad som är mer dyrbart? Livet.
Dödar ni mig kan ni aldrig sluta fly!
- Ni kan inte sluta gömma er, inte sluta... - "Snacka"? Nej, det är ju du.
Var du.
Du berättade en massa, men inte att de var så dyra.
- Hur mycket? - Tio miljoner.
- Tio miljoner?! Aldrig. - Då säger vi 20, då.
- 20 miljoner dollar? - Amerikanska dollar.
- Tänker du låta honom leva? - Om priset är det rätta.
- Trots att han lurade oss? - Han lovade aldrig att stå på vår sida.
Så därför ger jag honom chansen att köpa sig fri för 20 miljoner dollar.
Jag har inte såna belopp!
Du kan inte ha byggt en drönare för mindre, och du hade många!
Jo, men den notan stod andra för!
Andra som nu ligger döda här.
Och du såg inte till att lite medel gick till dig? Sann patriot som du är?
- 15 miljoner. - 18.
- 16? - Okej, vi är på 20 igen.
Men jag köper mitt liv- före och efter att du får betalt!
Bara om du inte kommer tillbaka.
- Jag vill nog bara vara vapenhandlare. - Bra tänkt.
- Vilken jäkla värld det är. - Det hjälper att vara rik.
Jag behåller den här.
Vänta, den var en present från min första fru! Kom igen!
Lever du?
Din okrossbara jävel, du lever!
- Vad räddade vi den här gången? - Planeten.
Planeten...
- Jag behöver ett glas. - Samma här, storis. Samma här.
Så du kom på att du trivdes här uppe ändå?
Folk verkade behöva utrymme.
Jo, så är det.
Jaha... vad händer nu?
Jag vet inte.
Förutom att jag ska försöka undvika att åka i fängelse
Mitt liv är slut.
Så tänkte jag faktiskt en gång.
Men inte längre.
Vad hjälpte dig igenom det?
Det här.
Människorna.
Att inte behöva inordna sig i en befälskedja längre, utan bara...
...vakna varje morgon och själv avgöra vad som är rätt och vad som är fel.
Det fick allting att kännas bättre.
Så har jag inte ens tänkt på det.
Det borde du kanske.
Var det ett erbjudande?
Det får jag lov att fundera på, kapten.
Jag var egentligen aldrig kapten.
Jo, det var du.
Översättning: Henrik Brandendorff